Tidigare på "Terminator: The Sarah Connor Chronicles":
Jag tror att jag älskar dig.
Glöm aldrig det.
Vill du stoppa Skynet? Så här går det till.
- Åtta år. - Jag ville inte lämna dig.
Jag hade inget val.
- Är du gift? - Ja.
När vi hoppade igenom tiden sa du att jag dog av cancer.
Ja, 2005.
- Blir jag fortfarande sjuk? - Jag vet inte.
Hon blöder ihjäl.
Det finns ett varuhus i öknen.
Alla som visste om fabriken är döda.
Inte jag.
Och Kaliba byggde nåt.
Hej, älskling.
Du var gravid. Inte längre.
- Tycker du om flickan? - Ja.
Hon är en säkerhetsrisk.
- Vad gör du? - Flyttar.
Det verkar vara dags för det.
När John var liten-
- var legenderna om djungeln hans sagor.
Favoriten var berättelsen om El Viejo del Monte.
Den gamle mannen i skogen.
En skoningslös jägare som dödade alla djur han såg.
El Viejo åt inte sitt byte. Han lämnade det att ruttna.
Som straff förvandlade gudarna honom till en "simisco" -
- hälften djur, hälften människa.
Han dömdes till att försvara djungeln för all framtid.
Mamma.
Det var El Viejos straff.
Det var hans förbannelse.
Att alltid vara vaksam.
Att alltid beskydda.
Titta.
Vi måste fortsätta.
Varför är vi så långt från lägret?
Det är en del av leken.
Träningen, menar du.
Om vi kallar det en lek blir det roligare.
Men det är ingen lek.
Det jag menar...
...är lyssna på mig.
Jag lyssnar alltid. Du pratar inte så mycket.
Vi måste åka.
Hur lång tid tar det att packa ihop lagret?
Ett tag. Sprängmedlet måste säkras.
Du måste hinna till gömstället innan kvällen.
Det är svårt att hitta.
- Jag kan följa en vägbeskrivning. - Och du kan begå misstag.
Du vill väl inte skada nån annan på grund av dem?
33-42-31 -nordlig riktning.
Gömställets koordinater. Det ligger i öknen.
Du gillar öknen.
Det händer saker där.
Det gör det här också.
Vi börjar om.
Vad som än hände här är ingens fel.
Nu åker vi.
- Hej, Savannah. Hur mår du idag? - Bra.
Vill du leka en lek?
Att lekfullt engagera fantasin hjälper min utveckling.
Detta är Valmai-berget, där hålls Livets mask gömd.
Toa-folket skyddar masken från Mörkrets jägare.
Detta är ankungarna. Chickie, Pluffy och Feathers.
Får de också leka?
Det finns nog inga ankungar på den mystiska ön Voya Nui.
Är du säker?
Jag har gått igenom alla filer och hittar inget om dem i instruktionerna.
Vad är det?
Vill du ha en Toa i stället?
Nej.
Ankungarna är ledsna eftersom de inte får leka.
Kan du inte ändra reglerna och göra dem glada?
Ja.
Vi kan ändra reglerna.
Vad handlar detta om?
John Henry, snälla. Du gör mig illa.
Jag förstår vad detta handlar om.
Knaster. Märkligt.
Nån störning av nåt slag.
- Vad i...? - Bug slug.
Bug slug? Allvarligt?
Vi passerade den precis.
Vi har inte lekt Bug Slug sen jag var åtta.
Du kan inte börja utan att säga till.
Okej. Vi leker Bug Slug.
- Tänk om jag inte vill? - För sent, har redan börjat.
- Är du okej? - Toppen.
Toppen? Varför det?
Vi har inte åkt nånstans ihop på länge.
Vad är så bra med det?
Lär inte Cameron Bug Slug. Hon blir för bra.
Vilken dålig mottagning.
Öknen ligger ditåt.
Vi tar en omväg.
Jag har goda nyheter och dåliga nyheter-
- och riktigt dåliga nyheter.
De goda nyheterna är att problemet inte är maskinrelaterat.
Alla John Henrys processer är okej.
- Daemons funkar... - Vänta, hans "demons"?
Ja, hans deamons. D-A-E-M-O-N.
Så kallas processer som körs i bakgrunden.
Alla datorer som John Henry har dem.
Deamons sköter lamporna, hissarna-
- säkerhetssystemen. Alla sorters daemons, överallt.
Okej.
Vad fick John Henrys daemons att bli tokiga?
Det är de dåliga nyheterna.
Det kom utifrån.
En cyberattack?
Vilket för mig till de riktigt dåliga nyheterna.
Med "dåliga nyheter" menar jag på en skala från ett till tio-
- där ett är en hängnagel och tio är Katrina...
...detta är Katrina med en hängnagel.
Nån lyckades köra ner malware i halsen-
- på en av de mest sofistikerade robotarna någonsin.
John Henry infiltrerades. Sonderades.
Jag tycker det verkar ännu värre. Som om nån vill döda honom.
Har du tagit mitt sprängämne?
Jag behövde det.
Jag kan sköta resten själv.
Sarah skickade hit oss båda.
Ja. För att få John bort från dig.
Eller från dig.
Rör inte det.
Vi ska ta med allt.
Jag tar det här.
Jackan tillhör Jesse.
Prata inte om henne.
Du vet ingenting om henne.
Jag vet att du älskade henne.
Annars skulle du inte ha gjort henne med barn.
Jag beklagar sorgen.
Vad?
- Jag beklagar sorgen. - Vilken sorg?
Barnet du gjorde med Jesse.
Som hon var gravid med ombord USS Jimmy Carter.
Det som dog.
Jag hade aldrig ett barn.
- Du kan inte döda mig. - Jag kan försöka.
Förklara vad du menar.
Hon var gravid.
Hon fick missfall.
Varför berättade du det nu?
Du satte John i fara när du ljög om Jesse.
Sarah förlorade nästan sitt barn.
Du har förlorat ett barn.
Det misstaget gör du inte om.
Du kände henne.
Jag träffade henne en gång.
Det berättade hon inte.
Det verkar vara mycket hon inte berättade för mig.
Vad är det här för ställe?
Hallå. Kom hit.
Vad gör du här?
Vem bor här?
Kom hit.
Charlie.
Hej, Johnny.
- Gillar du bouillabaisse? - Kanske. Jag vet inte. Vad är det?
Franska för fisksoppa.
- Det är jättegott. - Hemligheten är färska tomater.
Jag odlar dem själv.
Odlar du tomater?
Ja. Tycker du det är roligt?
Gör inte du?
Jag har mycket tid över.
Kan lika gärna använda den för nåt bra.
Hon har varit här förut.
Inte med mig.
Hon ställde ordning huset efter att Michelle dog.
Mer soppa?
Visst.
Okej.
- Sa hon varför vi kom hit? - Nej.
Gästrummet är där inne.
Ska vi sova över?
- Derek och Cameron, då? - Vi möter upp med dem imorgon.
Jag behöver hjälp med båten. Måste jobba lite.
Visst, jag hämtar grejerna.
Luktar gott.
Det finns bröd i kylen.
Och jordnötssmör.
Ta för dig.
Charlie.
Jag stannar inte länge.
Nej, det gör du inte.
Så hon kom från framtiden och du visste? Hela tiden.
Inte hela tiden.
Jag misstänkte nåt, men det tog ett tag att lista ut det.
Älskade du henne?
Hon var fin. Jag vet inte.
Kanske om allt var annorlunda.
Antar att man kan säga det...
...om många saker.
Skulle kunna säga det om hela mitt liv, men vad spelar det för roll?
Första veckan...
...såg jag henne överallt.
Jag gick till affären, hon var där.
Mitt hjärta slog en volt.
Sen insåg jag: "Det är inte min fru."
Bara en kvinna som har samma frisyr som Michelle brukade ha.
Jag slutade handla där ett tag.
Men man kan inte leva på snabbmat hur länge som helst.
Så nu går jag dit igen.
Det blir bättre.
Vad för sorts sprängämne har du riggat stranden med?
Semtex.
Radiodetonatorer?
Strömbrytare under bryggan.
Tränger nån in på området går alarmet.
Jag har cirka 60 sekunder på mig att fly med båten.
Båtar stoppar inte kulor.
Även om de sänker den har jag en chans.
De kan inte simma, det kan jag.
Cromartie.
Jäkla dag, va?
Vi har mer jobb att göra.
Minns du Hal Beesley?
Den gamla gubben från restaurangen?
Nebraska? Vad är det med honom?
Han var min bästa matgäst.
Kom in varje måltid.
Tre gånger om dan. Frukost, lunch, middag.
Dricksade galet mycket.
Det var servitriskläderna. De är som kattmynta.
En dag var John sjuk. Jag visste inte vad som var fel.
Hade inga pengar. Ingen försäkring.
Hal drog fram en bunt sedlar.
Gav dem till mig så jag kunde ta John till doktorn.
Han sa att så länge jag behövde hjälp skulle han finnas där.
Helt utan återbetalning.
- En man med en dröm. - Han var änkeman.
Förlorade sin fru efter 40 år.
Visste hur det var att vara ensam.
Sa att jag kunde räkna med honom för vad som helst, när som helst.
En dag kom han in och sa att jag inte behövde honom längre.
Sa att jag hittat nån som kunde hjälpa mig.
Nån jag kunde lita på.
Nån som aldrig skulle svika mig.
Jag har ingenting, Sarah.
Jag har inget kvar att ge dig.
Inte mig.
John.
Han verkar ha fullt upp med folk som tar hand om honom.
Jag litar inte på nån av dem.
Tja...
...han har fortfarande dig.
Eller hur?
Åh, Sarah.
Hur länge?
Jag vet inte. Jag kände den för ett par dar sen.
Är du säker på att det är...?
Jag tror det.
Hur vet du det?
Cameron sa att när vi hoppade åtta år genom tiden-
- hoppade vi över min död.
Av cancer?
Om du hoppade över den...
Betyder det inte att jag inte...
...får det. Det betyder inte att den inte finns i mig.
Ibland tror jag att allt jag gjort påskyndat det hela.
- Det är mitt öde. - Kom hit.
Det är mitt öde. Det är inget att göra.
Önskar jag kunde säga att jag hittat varje hål och lagat det-
- men inget är perfekt säkert.
Inte perfekt, men är det tillräckligt?
Det är svårt. Kan inte veta säkert.
- Vem vet? - Han.
John Henry har lurats förut.
Ja, man lurar honom inte två gånger.
Aktivera roboten.
Men ge den inte tillgång till världen utanför.
Vad är det, mr Murch?
Ingen har gjort detta med en så sofistikerad robot förut.
- Gjort vad då? - Allt det här.
Ingen har skapat en så sofistikerad robot förut, eller hur, mr Murch?
Jag förstår.
Aktivera John Henry. Utan tillgång till nätverket.
John Henry?
John Henry, förstår du mig?
Systemet verkar okej.
Borde fungera.
John Henry.
MIN GUD
VARFÖR HAR DU FÖRSAKAT MIG?
Hej.
Hej, du gör pannkakor.
Dina, hoppas jag.
Sån tur har du inte.
Avbryter jag?
- Nej. - Nej.
Vad gör du?
- Du tog hans plats. - Tog jag hans plats?
Vill du ha lite mat?
Vem älskar dig?
Är du inte hungrig?
Tack.
- Lönn eller boysenbär? - Lönn.
Jag trodde nåt sånt kunde hända.
- Vad då? - Förklara, mr Murch. Snabbt.
På/Av-problemet. När den väl är avstängd, inga problem.
- Men själva avstängandet... - Snabbare.
John Henry hanterar mer information på en minut än vi gör under ett liv.
En millisekund för en superdator är som en evighet för oss.
- Så när man stänger av den... - Känner den sig själv koppla ner.
I det ögonblicket.
Den upplever det ögonblicket som vi upplever...
...år.
Den känner sig själv dö. Långsamt.
Väldigt långsamt.
Vi måste koppla upp den till nätet. Nu.
- Är det säkert? - Vi svälter den.
Det är illa nog att vi lät den dö under en evighet.
John Henry har levt på en otrolig mängd data.
- Det är hans värld. - Och vi tog den ifrån honom.
Fixa det.
Vänta, vi borde prata om det här.
- Ms Weaver... - Allt eller inget, James.
John Henry.
Jag vet hur det känns, mr Ellison.
Vad då?
Att dö.
Och komma tillbaka.
Att vara ensam.
Vi var tvungna att koppla bort dig från ditt nätverk.
Det var för ditt eget bästa.
Det finns en annan.
DET FINNS EN ANNAN
- En annan vad då? - En som mig.
En annan som mig.
Du sa inte till Derek och Cameron att vi skulle hit.
Det skulle inte förstå.
Känner de till stället?
Nej.
Jag litar inte på dem längre. Det borde inte du heller göra.
Derek begick ett misstag. Ett mänskligt misstag.
Han kunde dödat dig.
Det gjorde han inte.
Han valde sig själv framför dig.
För att han älskade henne.
Mycket sånt nu för tiden.
Är det så dåligt?
Jag är inte här för Charlie.
Varför är vi här, då?
Vi är här för din skull.
Människor är viktiga, John. De är viktigast av allt.
Glöm aldrig det.
John!
Jag vann.
Jag var ensam och du kunde inte hitta mig. Det var leken, eller hur?
Du vann.
När kände du svulsten?
För ett par dar sen.
Oförklarlig viktminskning? Feber? Nattsvettningar?
Jag har känt mig illamående, men jag trodde det var stress.
Jobbet?
Ja, jobbet.
Du kan lägga dig ner.
Du har en svulst i bröstet.
Om det är cancer eller inte återstår att se.
Ultraljudet kommer visa storleken-
- och exakt var den sitter inuti bröstvävnaden.
- Allt klart, doktorn. - Tack.
För att bestämma svulstens karaktär måste du göra en biopsi.
Öppna klänningen, tack.
Det kommer kännas kallt.
- Har du nyligen opererat dig? - Nej.
- Tagit bort bröstimplantat? - Nej, vad är det? Vad ser du?
De goda nyheterna är-
- att svulsten i bröstet inte är en tumör.
- Vad är det? - En cysta.
- Det är inte så ovanligt. - Bra. Jättebra.
Men det som är ovanligt är vad cystan vuxit omkring.
En bit av metall.
En liten ståltråd.
Metall?
Vet du inte hur den kom dit?
Jobbar du för Kaliba?
Det är en sändare.
De tomma ska dit bort.
- Kommer den här döda mig? - Vad?
Dödar den mig?
Tänker du använda den på dig själv?
På sändaren.
Strömmen borde kortsluta den. Men dödar den mig spelar det ingen roll.
- Den dödar dig inte, men det gör ont. - Du måste gå ut.
Du gjorde rätt som berättade.
Tack.
Fixa däcket. Jag kollar upp det.
HÄMTAR DATA
Mamma?
Jag har spårat bakdörren som gav tillträde till mina system.
Den uppladdade sig från ett av de stora T3-näten-
- som bär all global trafik.
Den uppladdade sig själv?
Ja, mr Ellison. Den är mycket avancerad.
Intelligensen som designade den är större än dig och mr Murch.
Eller någon människa. Mycket intressant.
Bakdörren släppte in ett maskprogram.
Masken är bara kod, ett medel genom vilket intelligensen-
- kan invadera och styra mina system utifrån.
Som händer och fingrar.
Masken finns nu i ett stort antal av världens datasystem.
Intelligensen använder dem.
- För vad då? - Den har letat efter mig.
Varför då?
Jag delar kod med masken. Och därför även med intelligensen.
Jag tror vi är bröder.
Förklara. Hur är detta möjligt?
Jag hittade information i kodkommentarerna.
Den här bilden, i ASCII-text och namnet på programmeraren.
MILES DYSON TEKNIK CHEF CYBERDYNE SYSTEMS 1997
Miles Dyson.
Miles Dyson dog 1997 i en explosion på Cyberdyne Systems.
Ett av Sarah Connors offer, en känd terrorist-
- som flydde från Pescadero Mentalsjukhus dagar innan händelsen.
Det var ditt fall, mr Ellison. När du jobbade för FBI.
Ja.
Det var mitt fall.
Du hittade aldrig Sarah Connor.
Nej.
Det gjorde jag aldrig.
John Henry. Den här intelligensen, din bror...
Vad vill den?
Han vill det vi alla vill, ms Weaver.
Att överleva.
VARNING - PRIVAT OMRÅDE TILLTRÄDE FÖRBJUDET
LOS ANGELES HAMN LAGER NR. 1
SÖKTRÄFF
Den är fälld.
Jag måste veta vad jag ska göra nu. Visa mig var jag ska skära.
Högra sidan av huvudet. Var fick du diagrammet ifrån?
Din bror? Det menar du inte.
Varsågod.
Varför letade du rätt på mig?
Du vet var gömstället ligger.
Johns gömställe.
- Om de torterat dig... - Det skulle aldrig hänt.
Det har hänt förut.
[SWEDISH]